MÅNADENS SCENARIO 22 – NOVEMBER 2000

I novemberscenariot ska vi börja titta på de etiskt kniviga situationer som vi samlade ihop i våras. Vi börjar med tre av de lägen Björn Fallenius gav mig den gång i våras då han drog igång tanken att detta kunde vara något för våra scenarier.

Som ni kommer att märka har vi även ett slags facit. Vi får reda på vad som är rätt svar!

1. Du vet att du är spelförare. MTH lägger ut ett kort upp och ner och frågar "Mitt utspel?"
Hans sömnige partner säger inget. Du och din partner kan nu låtsas vara lika sömniga och därmed passivt bidraga till att ett lagbrott begås.

2. Denna gång sitter du bakom skärmar och du sköter skärmluckan. Du är spelförare och din skärmkamrat till vänster skall spela ut. De knackar på skärmluckan från andra sidan (vilket innebär att de har gjort ett utspel på den sidan och vill att ni öppnar upp luckan) och du slänger snabbt upp skärmluckan för att exponera utspelet från fel hand innan din skärmkamrat hinner reagera och påpeka något. Lite mer aktivt bidragande till att ett regelbrott begås känns det som.
[I internationella tävlingar varierar reglerna. Ibland är det försvararna som har uppdraget att sköta luckan och då kan den situation Björn beskriver inte uppkomma men i t.ex. OS nu sist så var det ÖV som skötte luckan och då kan situationen som Björn beskriver uppkomma. /DA]

3. Följande fall har väckt en del känslor i USA. Under Spingold hade Weichsel-Sontag hamnat i en utgång mot Berkowitz-Cohen. I ett läge när det var uppenbart för spelföraren att hans utgång var chanslös så skulle Cohen saka. Han plockade halvvägs fram ruter tre och stoppade tillbaks kortet i sin hand. Spelföraren hade sett kortet, något som Cohen ej var medveten om och spelföraren sade inget. Sedan plockade Cohen fram ruter två. Tävlingsledaren!!! Ruter tre blev straffkort. Spelföraren kunde nu be Berkowitz, som hade vunnit senaste stick, om en rutervända vilket alla visste var jättechaffis och jämn hemgång.

Svar senast sista november.

TJOLPE

Vissa frågeställningar är enklare än andra. Min främsta anledning till att spela bridge är att jag gillar spelet. Därför är det otänkbart att jag i situationer som dessa medvetet skulle ge avkall på min uppfattning att man bör uppträda som en gentlemänniska [nytt ord Tjolpe skapat! /reds anm] vid bordet, även om det givetvis är fullt möjligt att man ibland av obetänksamhet eller bristande insikt missar på denna punkt.
Dessutom har svenska bridgespelare genom åren skaffat sig ett gott rykte för etiskt och juste uppträdande. Detta bör vi slå vakt om!
1.	Om jag noterar att fi försöker spela ut från fel hand, så försöker jag stoppa dem. Att låtsas gentemot omvärlden kan nog lyckas, men att låtsas inför sig själv är svårare.
2.	Det agerande som du beskriver är ju direkt vedervärdigt! Otänkbart!
3.	Tyvärr utvisar detta till vilka ytterligheter man kan gå när man inte enbart spelar om äran utan dessutom slänger in några dollarer i potten. Vem var spelföraren? Jag gissar på Weichsel.

Den som argumenterar att man är skyldig sitt lag/land att utnyttja sådana här situationer, uppmuntrar ju spelarna att uppträda direkt illa! Att motståndare eventuellt skulle kunna tillfoga oss skada genom att göra så, är en mycket dålig ursäkt.

TOMAS

1. Jag är inte lika ädel som Tjolpe. Om någon stirrar mig stint i ögonen och frågar "Är det mitt utspel?" skulle jag påpeka hans misstag. En som däremot mumlar "Mitt utspel?" i skägget och redan har kortet framme kan eventuellt framkalla en spelad ouppmärksamhet. Jag är dock inte säker på om jag fortfarande gör så - det hänger nog på situationen. Om fi är otrevliga figurer skulle jag nog inte hjälpa dem. Om ett lagbrott redan har uppstått har jag inga etiska problem med att till fullo utnyttja lagarna... 
2. Jag skulle aldrig aktivt bidraga till att provocera fram ett lagbrott. Poängen med skärmar är att just slippa sådana problem. 
3. Ofattbart att man kan göra så. Jag skulle inte kunna se mig själv i spegeln. Om min partner skulle göra något sådant är det nog dags att 1) byta partner, och 2) fundera varför personen blev ens partner överhuvudtaget. 

Kommentar till 1: 
Enda gången senaste tio-femton åren jag har gått med i 2000-klubben var när Daniel skulle utnyttja att fi öppnade utom tur. Hellre än att låta budgivningen ha sin gång såg Daniel till att agera så att ena fi blev avstängd [varefter han sjajsöppnade/reds anm]. Jag var inte riktigt med i matchen och hamnade i ett löjligt kontrakt till dubblad taxa. Då hade jag dessutom sagt till fi några brickor tidigare att jag inte kunde komma ihåg när jag senast gick med i 2000-klubben:-) 
Sensmoralen är att man inte ska utnyttja allt som kommer i ens väg.

TOMMY

1.  Jag skulle kanske påpeka korrekt förhållande om inte motståndaren var en otrevlig jäkel.
I Uppsala svarade jag ja på en sådan förfrågan varpå killen spelade ut. Det var från fel hand! Vi ropade på domaren och talade om att jag (omedvetet) dubbat honom till det felaktiga utspelet men domaren utdömde utspelsbestraffningar.

2. Jag skulle definitivt inte snabba mig på. Min kille skulle få chansen att rätta till felet.

3. Det här låter som kindergarten. Enligt lagarna ska man ropa på domaren när ett fel begåtts. Eftersom spelföraren inte ropat utgår normalt ingen bestraffning. Ett hysteriskt domslut.

BJÖRN OCH LARS

1. Tycker man skall vara ”gentleman vid bordet” och inte bidra till att lagbrott begås.
2.Samma här, ”Gentleman vid bordet”. Man skall inte aktivt bidra till att regelbrott begås.
Gör man det ändå förhastat, så går det ju inte att hjälpa.
3. Samma här ”Gentleman vid bordet”. Man skall inte försöka vinna på att utnyttja reglerna till bristningsgränsen.
Vill ta ett parallellfall i elitgolfen. När Annika Sörenstam pitchat i hål i Solheim cup, begärde amerikanskorna att hon skulle spela om bollen eftersom det inte varit hennes tur att spela!  Hade det blivit dåligt resultat på första pitchen hade man inte sagt något.
Dålig sportmannaanda! 
Slutsummering. Självklart skall man följa reglerna, men det skall inte utnyttjas såsom i exemplen ovan. Tror att man själv känner sig rutten om man skulle utnyttjat någon av situationerna ovan.

TOMMY OCH GÖRAN

I alla dessa tre lägen kommer vi att förhindra/ej bidra till att en felaktighet begås och att vi därmed skulle få en fördel av situationen. 
Undantaget är par som dokumenterat sig för "oetiskt" agerande mot vårt par eller "lagkamrater" då vi utnyttjar fördelen i alternativ ett, kanske i tvåan men absolut ej i trean. 

ANDERS 

Ett scenario som jag har en tydlig ståndpunkt till. 
Punkt 1 & 2: Jag skulle aldrig medvetet bidra till att motståndarna begår regelbrott, och jag skulle bli djupt besviken på den lagkamrat som gjorde det. 
Punkt 3: Att försöka utnyttja regler till att skaffa mig fördelar trots att jag inte lidit skada eller motståndarna råkat få någon fördel är mig lika främmande. 
Bemöt motståndarna som du själv vill bli bemött! Jag menar inte att man skall strunta i att ropa på tävlingsledaren vid klara regelbrott, men så länge det som hänt inte förrycker spelet finns det ingen anledning att ropa. 
Om en motståndare tappar ett kort, vad gör du? Själv tittar jag bort, snarare än att se om det kan rendera ett stort eller litet straffkort... 

LALLE

Angående novembers scenario har jag en inkonsekvent åsikt. Av de tre uppräknade exemplen kan jag tänkas falla för frestelsen att utnyttja fördelen i alternativ 1 om jag ogillar motståndarna. Kanske även i 2, men aldrig i fallet 3. Det sista tycker jag är ganska löjligt, och jag trodde inte att man kunde göra så enligt lagarna.

Hasse meddelar att han också kan bli frestad i de två första fallen, i synnerhet mot amerikaner. Dock inte i fall 3.

Hur som helst, de första två fallen ligger i en gråzon där olika spelare har olika uppfattning. Jag hävdar bestämt att man ska få ha sin egen uppfattning, och att partner, lagkamrater och kapten ska respektera detta. Om jag i något läge förväntas utnyttja dessa situationer för att få poäng skulle jag tycka att det är tragiskt. Likaså skulle jag bli irriterad om någon kritiserade att jag inte
kastade mig över motståndarna och var en överdriven gentleman.

Dock, det sista fallet tycker jag faller utanför gråzonen, och jag skulle inte vilja ha lagkamrater som beter sig så.

MATS S

Svar 1 och 2. 
Jag skulle aldrig medvetet kunna utnyttja detta, inte ens när det enbart är passiv medverkan som krävs. 
Förhållningssättet som jag brukar ha till den här typen av dilemma är: 
Är motståndarna så sömniga som det verkar ska man kunna slå dem utan att tänja på de etiska reglerna. 
Vet inte MTV vem som ska spela ut vet han säkert inte heller vad som ska spelas ut:). 
Svar 3 
Situationen hade aldrig uppstått vid mitt bord. Jag påpekar alltid för motståndarna om jag sett ett kort som varit på väg att spelas, men som sedan tagits tillbaka. 

STRÄÄF

Problem 1 och 2 är för mig inte alls kniviga. Jag skulle självklart försöka förhindra ett utspel från fel hand.
Problem nummer 3 är nästa lika enkelt. Jag skulle aldrig avsiktligt vänta på att Cohen plockar fram sitt andra kort för att sedan sätta dit honom genom att ropa på tävlingsledaren.
Beskrivningen av situationen är dock lite bristfällig.
Såg Berkowitz ruter tre eller inte? Tog det lång tid för Cohen att byta kort?

Vid bordet hade jag antagligen ropat på TL i tron att ruter tre var spelad.  Efter att ha konsulterat lagboken (se nedan), så tycker jag att TL borde ha upplyst mig om att så inte var fallet eftersom kortet inte hade lagts på bordet, och inte heller hade Cohens partner sett ruter tre.
45. Spelat kort
A.	Spel av kort från handen
Var och en av spelarna, med undantag för träkarlen, spelar ett kort genom att ta fram det från sin hand och lägga det med bildsidan uppåt omedelbart framför sig på bordet.
B.	Spel av kort från träkarlen
Spelföraren spelar ett kort från träkarlens hand genom att nämna kortet, varefter träkarlen tar kortet och lägger det med bildsidan uppåt på bordet.  Spelföraren kan också, om så är nödvändigt, själv ta det önskade kortet från träkarlen.
C.	Kort som måste spelas
1.	En motspelares kort
En motspelares kort som hålls så att partnern har möjlighet att se dess bildsida (om motspelaren redan gjort ett regelrätt ut- eller påspel till innevarande stick, se E nedan).

KRISTER OCH TORBJÖRN

Nr 1  Tycker vi att man utnyttjar deras sömnighet
Hade en parallell till detta för några veckor sedan när MTH börjar att pilla i budlådan när MTV är GIV. Nu kan man ju hejda MTH med den risken att man blir oense om hur mycket han visat

Nr 2   Vi tycker detta fall är att överdriva och skulle inte utnyttja detta

Nr 3 Är knivigare, men om MTV fibblar i korten får han skylla sig själv, tycker vi

PO JOPPE

1. Otänkbart (utom möjligen om dom tidigare betett sig som svin...)

2. Dito

3. Såvitt jag vet kan straffkortsregeln komma ifråga om kort tagits fram så att partnern kan ha sett det. Weichsel-Cohenläget som det beskrivs säger inget om att Berkowitz skulle ha kunnat se rutertrean.Om nu Cohen inte ens var medveten om att Weichsel sett kortet kan det väl knappast ha varit så långt framtaget att partnern kunnat se det. Tänk på att skärmar säkerligen användes.

Men om läget uppstår att en fiende råkat "visa" ett kort för sin partner så att det skulle bli straffkort (hur är det med stora och små sådana förresten?) så skulle vi kunna tänka oss att i detta fall låtsas vara sömniga och inte ha sett misstaget - om nämligen det dels är uppenbart att kännedom om kortet inte hjälper syndarens partner och dels motståndarna tillhör gruppen riktiga heders- och gentlemän. 

Tillägg av PO

jag erinrar mig att Tyskland mötte något lag i MonteCarlo tror jag. Den tyske Syd spelade upp mot KJ på bordet och satte sig att fundera. MTH visade då sina AQ (hans partner såg eller kunde ha sett korten."Tävlingsledaren! ropade tysken. TL blev tvungen att döma straffkort så att 
spelföraren kunde spela kungen och begära damen från Öst!! Lagenligt och fint?

Under många år verkade det som om appeals där tyskar var inblandade vanns av motståndarna

Låt oss spela bridge.

PA TOMAS

Vi anser att samtliga tre fall är utstuderat fusk. I vår uppfattning, ide och grundtankar om bridge handlar det bland annat om att till så stor del som möjligt eliminera alla typer av fusk. Detta är ett skall-krav (för att använda upphandlingsterminologi) i alla sammanhang av bridgen, nybörjarnivå, elitnivå, klubbtävlingar, nationella/internationella tävlingar etc. Här kan/måste alla på elitnivå uppträda som föredömen, detta bland annat för att kunna få till de eventuella förändringar/förbättringar/lagar som kan krävas. 
A/ Om vi ser detta kommer vi absolut att påpeka det tänkta felaktiga utspelet. Med detta menar vi även att ett ansvar läggs på träkarlen om det är han som uppmärksammar detta. 
B/ Exakt samma ansvar som i fall A. 
C/ Ett mycket osmakligt sätt att skaffa sig fördel. 
Här måste det finnas någon regel som garderar mot liknande händelseförlopp. I dessa sammanhang(Och vi tycker att man kan göra skillnad på olika sammanhang(nivåer) i regeltolkningar och bedömningar)får inte så uppenbart fusk accepteras. Det är skillnad om man som försvarare till exempel spelar ut från hand, gör revoke mm. Händelser som dessa(om man som motståndare inte kunnat förhindra det enligt A och B ovan) kan bero på trötthet, koncentrationssvårigheter etc och detta är en viktigt del av spelet vilket skall belönas i den mån man klarar detta bra inom paret/laget och "kosta" om man slarvar.

PETER OCH FREDRIK

1.	Om detta sker vid ej så viktig bridge är det för oss en självklarhet att vi säger STOPP. Om däremot detta sker vid en viktig tävling beror det på hur läget har varit innan eller vad man tycker om dessa personer. Vi tycker inte man behöver ha dåligt samvete om man håller käft. Är fi trevliga mot dig är vi trevliga mot fi .
2.	Har en känsla av att man inte kopplar detta så fort att man smäller upp luckan troligare är att vi båda reflexmässigt säger -Nej inte ditt utspel.
3.	Detta skulle vi möjligtvist utnyttja om det var en vidrig motståndare annars skulle vi aldrig nyttja detta inte ens om det var väldigt viktig . Skillnad blir det givetvis om det är en väsentligt kort spelaren visar. Då blir det helt plötsligt självklart att ropa på tävlingsledaren

JET

I situation 1 brukar jag svara på frågan, även om jag inte känner mig direkt tilltalad. Däremot skulle jag nog kunna tänka mig att låta bli någon gång, för chansen att t.ex. kunna ge Bror Duktig eller en paragrafryttare en knäpp på näsan. Såvitt jag minns så har detta inte hänt någon gång än. Jag minns inte ens när motståndarna blev dömda för utspel från fel hand senast. Det är nog inte de senaste två åren i alla fall.
Jag skulle aldrig få för mig att medvetet aktivt bidra till att ett regelbrott begås. Därmed känns situation 2 väldigt främmande för mig. Jag skulle aldrig ens ha tänkt tanken att göra så. Sedan är det väl annan sak att situationen möjligen skulle kunna uppstå ändå, men i mitt fall skulle det bero på ren tanklöshet, och inte ont uppsåt. Jag gör dumma saker ibland, revoke förra veckan t.ex.
Situation 3 är lite knivigare. Jag antar nu att situationen är sådan att den andra motspelaren inte har kunnat se det första kortet. Då detta exponeras för mig (och bara mig) skulle jag nog kunna reagera på två olika sätt, beroende på om jag direkt tror mig veta att det är betydelselöst eller inte. Tror jag att det kan vara väsentligt kallar jag på tävlingsledaren och talar om att jag har sett kortet. Känner jag mig säker på att det inte har någon betydelse, låter jag nog det hela bero och hoppas att jag har gjort rätt i min bedömning. Därför skulle jag nog kunna hamna i samma situation som spelföraren i det här fallet, d.v.s. att nyss ha sett ett kort och inte ha påtalat det. Att sedan utnyttja detta i efterhand, så som det beskrivs i det aktuella fallet, anser jag vara både oerhört fult och korkat. Spelföraren har ju ställt sig själv vid skampålen, som jag ser det.

OLOF B

Svar 1 och 2.
Jag reagerar tyvärr instinktivt och säger direkt ifrån om utspel från fel hand är på gång. Kanske något som går att träna bort, men jag vet inte om jag har den motivationen ... vill nog vinna genom att jag spelar bättre än fi ist för att spela på att domarn avgör matchen.  (Har ingen erfarenhet från spel med lucka, så jag bara gissar i det fallet.)

Svar 3
Jag påpekar alltid för motståndarna om jag sett ett kort som varit på väg att spelas, men som sedan tagits tillbaka. Har för mig att det är olika internationellt sett och i Sverige. Flera danska par jag mött har försökt att få syn på kort för att sedan tillkalla TL. I Sverige ska man väl ha en tydlig avsikt att spela kortet och då räcker det väl inte med att lägga kortet tillrätta (och fi rör på sig för att se kortet) bland de övriga för att de ska anses som spelat.

KENNETH B-E

Vi kommer att påpeka fi’s misstag i minst 9 fall av 10.
Undantaget är om vi möter fi som själva aldrig skulle tveka att utnyttja situationen mot oss och i så fall i situation 1 och 3 dvs inte aktivt verka för att ett regelbrott begås.

GUSTAWSSON

1. Jag säger av princip alltid till om jag märker att en fiende ska till att spela ut från fel hand.
2. Se fråga 1.
3. Allmänt sett så brukar jag när en motståndare gör något som tyder på en ovana - som att plocka fram ett kort utan att ha bestämt sig för att verkligen spela det - inte kalla på TL. Men säga till - på ett vänligt sätt.

I detta speciella fall har jag egen erfarenhet. Våren 1997 i OBS 2 var Lars Goldberg spelförare i en utgång mot mig och Svante Ryman. Jag satt efter träkarlen och skulle mot slutet av given spela på i fjärde hand. Jag tog upp mitt kort - i avsikt att spela det - men fick, när det var i luften, se att det var ett annat kort än det jag hade avsett. Jag ändrade mig då direkt. Det var ingen tvekan om att jag hade hållit kortet så att motståndarna nog hade kunnat se det. Samtidigt hade Svante inte sett kortet. (Och även om han hade gjort det, så hade han inte haft någon nytta av det). Alla försvar - om man inte tog fel kort - ledde till bet. TL kom och dömde hemgång, vilket var enligt lagen. Naturligtvis kom Svante och jag placeringen efter Lasse och Tjolpe. Naturligtvis hade brickan räckt för att passera dom. Naturligtvis tog dom sista platsen till OBS 3. Vi var inte glada! (Vi fick senare dock ändå spela OBS 3 tack vare ett återbud.)

Jag tyckte då, och tycker fortfarande, att det var hårt att kalla på TL. Samtidigt tycker jag att gör man fel, som jag ändå gjorde, så får man stå ut med att pröjsa. Man måste acceptera att följa lagen. (Även om man själv i samma läge inte hade krävt sin rätt.) Ibland tar man fel kort, ibland räknar man fel på trumfen, ibland glömmer man bort systemet. Sådant är livet.

GÖRAN OCH PETER

Peter och jag hade inte tagit fördel av någon av de uppkomna situationerna. Vårt samvete fixar inte det.

BJÖRN

Min egen åsikt är att alla 3 exempel känns fel och något jag ej vill vara delaktig i. Jag tycker det är viktigare att vi som svenskt lag upprätthåller ett internationellt rykte att vi är sportsmän än att t.ex vinna 12 imp på en bricka, men jag är övertygad om att även om vi alla kanske till viss del har sympati för denna syn så har vi nog alla olika åsikter om var gränsen går vilket kan göra detta till ett ganska intressant scenario. Och det kan vara viktigt att man försöker prata sig samman om dessa saker.

HALLÉN

Hej!
Jag svarar på dina tre frågor så här:
1.	Nej, du är skyldig att se till att regelbrott undvikes. Se lag 90 B 7.
Du får inte heller avsiktligt bryta mot någon lag.
2.	Nej, gör inte så här. Här hänvisar jag till lagboken, sidan 81, lag 41 A. (samma som appendix 1). denna lag togs bort i sista stund och gäller inte, men andemeningen gäller ju.
3.	Här gäller reglerna för spelat kort. Ruter tre är spelat om partnern har haft möjlighet att se framsidan. Om partnern har haft denna möjlighet gäller reglerna för spelat kort. Om partnern inte har haft denna möjlighet har inget regelbrott begåtts och ruter två får spelas utan bestraffning.
Som förbundskapten borde du se till att dina spelare skäms om de gör som i 1 och 2.
Mvh
HoH

DANIEL

FRÅGA 1

Jag har talat med HOH om hans svar och han har förklarat att han i lagen inte kan hitta exakt den formulering han redovisat dvs ” du är skyldig att se till att regelbrott undvikes”.

Han hänvisar till lag 90 B7 som säger

90. Straff för felaktigt förfarande 
B. Förseelser som bestraffas 
7. Fel i tillvägagångssättet 
Fel i tillvägagångssättet (som att inte räkna sina kort, spela fel bricka, etc) som förorsakar korrigerad poäng för någon tävlande. 

Och lag 74 A3 som säger

74. Uppträdande och etikett 
A. Korrekt uppträdande 
3. Regelrätt tillvägagångssätt 
Varje spelare bör uppträda konsekvent och följa korrekt tillvägagångssätt i budgivning och spel. 

Hasses tanke låter trevlig men om man tänker sig t.ex. att man råkar se vilket kort MTV tänker spela på och man förstår att detta vore revoke (att göra revoke är ett brott mot bridgelagarna) så inser man att det knappast kan ställas krav på en att man hojtar till och varnar honom.

Själv har jag, i viktiga matcher, hitintills alltid förhållit mig passiv och låtit det felaktiga utspelet komma så länge inte utspelaren frågat om det var hans utspel. I sådant fall har jag alltid svarat. Det senare tycker jag är elementär artighet, det förra elementär intelligens.

Ett liknande förhållningssätt rekommenderas spelarna i landslaget. Om någon upplever att han lider stora kval pga att han är tvungen att uppföra sig så smart så bedömer jag att personens mentala balans är viktigare än de eventuella imp som står på spel (vi får hoppas att det inte är t.ex. en storslam i zonen som går bet pga artigheten) och spelaren gör då som han vill utan att känna press från ledningen. 

FRÅGA 2

Jag har talat med HOH om hans svar och han har förtydligat.

Ang andra fallet så har i den svenska lagboken ett avsnitt om förfarandet vid skärmar intagits i ett appendix. Så här ser det ut

Appendix 1
Det första utspelet utom tur: 
Den felandes skärmgranne skall försöka förhindra att det första utspelet sker utom tur. Om utspelet sker med bildsidan ner återtas det utan bestraffning. Om det sker med bildsidan upp återtas det utan bestraffning om skärmen inte lyfts upp. Om skärmen lyfts upp efter ett utspel utom tur med bildsidan upp - utan att anfallssidan gjort något fel, a) och den andra sidan ännu inte har spelat ut med bildsidan upp, anses utspelet vara utom tur och lag 54 tillämpas. b) den andra sidan har också spelat ut med bildsidan upp, blir det utspelade kortet ett stort straffkort. 

Internationellt så står inget i den engelska lagboken utan förfarandet med skärmar regleras istället i Rules och Regulations för tävlingen ifråga. I WBF:s ”General Conditions of Contest 2000” står som kommentar till lag 41A

Opening Lead Out of Turn. The offender’s screen mate should attempt to prevent any opening lead out of turn. A faced down lead out of turn is retracted without penalty. A faced opening lead out of turn is retracted without penalty if the screen has not been raised.
When the screen has been raised after a faced opening lead out of turn - through no fault of the declaring side (a) and the other side has not yet led face up, the lead is considered to
be out of turn and Law 54 applies; (b) and, the other side has also led face up, the card becomes a major penalty card. When the declaring side has incorrectly opened the screen, the lead is accepted. The Director shall award an adjusted score if he considers that the
player who opened the screen could have known that it would be to his advantage to accept the lead.

Det står således helt klart att det är ens skyldighet att förhindra utspel från fel hand när man spelar med skärmar. Såvitt jag kan se görs ingen skillnad på om en fråga ställs eller om spelaren bara är på gång att göra sitt utspel. Notera att även om han gjort utspelet ”faced”, dvs med bildsidan upp, så får han byta ut det utan vidare bestraffningar så länge inte luckan är öppnad.

På fråga 2 finns det således ett otvetydigt svar av legal karaktär. Var aktiv för att förhindra utspel från fel hand. Om man inte är det i ett fall som detta så begår man ett brott mot bridgelagarna. Således finns det i detta problem ingen moralisk dimension utöver den legala och den senare är helt klar. 

FRÅGA 3

Det förefaller onekligen som om Weichsel varit elak (var det Peter W förresten Björn?). Men innan man dömer honom på Björns redogörelse bör man nog ha givit honom chansen att försvara sig. Kanske tycker han att Berkowitz kunnat se rutertrean och kanske tycker han att detta kanske kunde givit denne värdefull info. Om vi antar att Björns redogörelse är en helt korrekt beskrivning av vad som hände så verkar det som om AC gjort bedömningen att B-z ”kunnat” se kortet och därmed förefaller deras domslut korrekt. Det verkar således som om den legala dimensionen igen är helt klar (såvida inte Tommy G’s synpunkt om rätt tidpunkt för tillkallande av TL är relevant) men att det därutöver finns en moralisk dimension.
 
Om vi fortfarande antar att Björns redogörelse är helt korrekt, dvs att det faktum att B-z kunnat se flera ruterhackor inte hade med given att göra, att det var oväsentligt, så sällar jag mig till dem som skulle jag få uppkastningar om någon betedde sig som W. Det är precis som den där tysken PO refererar till. Under inga omständigheter önskar jag att medlemmar i svenska landslaget skulle bete sig så. Jag utgår från att vi är överens om detta.

ALLMÄNNA REFLEKTIONER

Lagar är alltid trubbiga. Om en lag blir tillämplig i en situation där det syfte lagen är till för inte är för handen, som i fråga 3 enligt Björns beskrivning, så skadar denna lagens trubbighet en person och då tycker jag att man som medmänniska ska vara förlåtande. Jämför fråga 3. Somliga skulle kanske vilja tillämpa samma tankegång för fråga 1. Skillnaden är emellertid den att när väl förseelsen begåtts (dvs när utspelet gjorts) har medspelaren uppenbarligen sett kortet (något som inte var fallet i fråga 3) och då är man skyldig att tillkalla TL som tillämpar lagen. I fråga 3 kan man själv bedöma huruvida motspelaren ”kunnat” se kortet och därmed har man själv spelrum för om TL ska tillkallas eller ej. Nu var det dock så att i fråga 1 har kortet ännu ej spelats ut varför situationerna egentligen är helt olika. I ettan har något lagbrott ännu ej begåtts varför jag hänvisar till mitt tidigare resonemang om revoken. Är någon så okoncentrerad att han låter sig petas in eller spelar ut från fel hand så låt honom betala för det.

I viktiga tävlingar anser jag inte att spelarna ska ha olika förhållningssätt mot olika motståndare. Vad som är rätt och fel avgörs av lagen samt den egna moralkodexen vilken inte bör innefatta en glidande skala beroende på motståndarnas moraliska halt. I tävlingar där man representerar bara sig själv kan man givetvis göra som man vill i denna fråga och vara snällare än man behöver mot vissa.

Det är inte så att kaptenen helt lämnar sådana här frågor till spelarna att avgöra själva. Det förväntas att de håller sig inom de ramar som ledningen ställer upp för vad som är korrekt etiskt handlande. Just därför har vi den diskussion vi just nu för. Och diskussionen behöver inte ta slut här och nu i dessa frågor. Den får gärna leva vidare.