MÅNADENS SCENARIO MARS 2000

Tyck till om den statistiska analysen från VM. Är det så att vi i allmänhet går dåligt mot mellanlag och i så fall varför?

KRISTER A

För att kunna bekräfta denna teori kanske man kunde analysera landslagsparens poängskapande i OBS tävlingarna. Dela in OBS deltagarna , i förslagsvis 3 kategorier. Tex A par - B par - övriga . Några av de övriga kanske ska läggas i B gruppen.

BJÖRN F

Jag har en något annorlunda "take" på denna statistik.
Bridgen är mycket mer kompetetiv nu än vad den var för 10-20 år sedan. Med några undantag så är de flesta lag som ställer upp i EM eller når VM kompetenta spelare. även om de ligger lite i lä mot tex Sverige vad det gäller budsystem så känner de till viktiga principer om kompetetiv
budgivning m.m. och de kan lira korten. Ibland dyker systembrickor upp eller en delikat spelföring/försvar, kort sagt brickor där vi har en viss fördel mot ett mellanlag. På det psykologiska planet har vi ingen speciell fördel. De vet att vi är ett bra lag, men i övrigt vet de nästan lika lite om oss som vi vet om dem.
Vår fördel mot de bättre lagen ligger mer på det psykologiska planet. Polen har Sverigefrossa. Italien har en orimlig respekt för vissa av oss. Det finns fler exempel. För att bibehålla en psykologisk fördel mot de bättre lagen är skärpt lir och hårt spel av yttersta vikt. Ett snyggt övertrick i 1NT eller en jätterå utgång med hemsläpp är investeringar för framtiden. Jag kan bara gissa varför t.ex. Polen och Italien går bättre mot mellanlagen.
Kanske måste vi vara lite buffligare/arroganta/otrevliga/självsäkra eller vara mer aktiva/lurigare i budgivningen, kort sagt skapa en miljö vid bordet som känns lite främmande för motståndarna inom ramen för vad vi tycker är någorlunda acceptabelt. även om sådana försök ibland misslyckas så kan det vara en fördel under en 20-brickors match. Om man kan få motståndarna att känna sig lite på gungfly så kommer misstagen ofta farande.

ULF N

Jag tycker analysen är intressant men jag tror inte svaret ligger i denna grupps spelstyrka utan mer i spelarnas inställning och attityd. Det kan vara svårt, med tanke på tävlingens längd, att vara "på topp" i alla matcher och det kan bli så att mot sämre lag går man in med inställningen att "här ska vi vinna stort" och mot bättre lag är det prestige involverat, det är roligt att möta de bästa och man gör allt för att slå dem. Detta kan få till följd att man mer eller mindre omedvetet(kanske) har en suboptimal koncentration och attityd när man möter de lag som man uppfattar som "mellanlag". Jag är övertygad om att det är psykologi som leder till differenserna och inte  teknik/spelstil".

MAGNUS E
Kan inte annat än instämma med Ulf:s synpunkter. 
Det beror nog på personliga inställningar "psykologi" om det är lätt eller svårt motstånd.

TOMMY G
Jag har ingen förklaring till att det är trögt mot mellangruppen. Möjligen skulle vi kunna vara mindre motiverade men det motsägs av det faktum att vi ofta har lätt mot sämre lag som vi i så fall borde vara ändå mindre motiverade att spela mot.
Sanningen kanske trots allt ligger i att våra egna kunskaper ligger närmare mellangruppen och att vi själva skärper oss extra när vi spelar mot de bästa lagen.
Möjligen kan vår egen spelstil vara boven i dramat. Vi kanske är beroende på motståndarnas ageranden för att kunna fatta egna beslut. De bättres kan man lita på, sämsta gruppen torskar även om vi gör fel medan mellangruppens ageranden får oss på fall och de bestraffar oss.

PETER F
Jag tror att vi skärper oss väldigt mot de riktigt bra lagen eftersom vi slår lite ur underläge. Då spelar vi väldigt bra. Däremot när vi möter medellag så kanske vi slappnar av lite och tänker
att "det ordnar sig". Precis innan en match mot de här lagen så borde kanske vi (lagkapten eller coacher) höja ett varningens finger bara för att påminna oss vad som brukar kunna hända. Kanske var det därför vi förlorade mot Brasilien. Vi trodde nog alla att vi skulle slå dom före
match, därför var vi kanske inte riktigt mentalt förberedda. Först när vi låg under stort kanske vi insåg att vi måste kämpa så blodet sprutar. Den inställningen tror jag vi hade haft mot t.ex. USA1.

ANDERS M

Varför går Sverige relativt sett sämre mot mittenlagen? Först vill jag bara bekräfta att det varit så i åtskilliga tävlingar. Jag har vid några tillfällen när jag spelat analyserat lagets/parens insatser och kommit till samma resultat. Tyvärr har jag inga siffror kvar.

En tanke som föresvävat mig är att Sverige i regel sänder mycket tekniska spelare. En del av tekniken är att räkna ut vad som pågår med hjälp av motståndarnas teknik. Det fungerar mot skickliga spelare, men mot dem med sämre teknik går det inte lika bra. Är motståndarna dåliga (= bottenlag) spelar det inte så stor roll. Är de hyggliga (= mittenlag) kan de ha andra förtjänster, t ex bordsnärvaro och förmåga att läsa motståndarna – sådant som vi tekniker inte är vana att lägga lika stor vikt vid. Om motståndarna kan utnyttja det de är bra på, samtidigt som vi får mindre utdelning på det vi är bra på, skulle resultatet kunna bli det vi sett. Jag tror att spelare
från andra toppnationer ofta är bättre än vi på att läsa motståndare snarare än kort. Därför tappar de inte lika mycket i spelstyrka mot sämre lag som vi som bygger det mesta av spelet på teknik. 

Detta är bara privata funderingar - inget som jag har belägg för.

MÅRTEN

Jag vet inte, och därmed vet jag inte heller varför.

Här behövs det mer statistiskt material. Skulle det vara så - oberoende av vilka spelare Sverige ställer upp med? Skulle det vara så - både om Sverige är med i toppen eller ej? Är det så att Sverige relativt sett går dåligt mot sina nordiska grannländer? (Om dom inte är med i toppen, får dom väl antas vara mellanlag.)

HÅKAN S

Jag har roat mig med att göra en liknande statistik för EM-97 och OS-96. Det verkar finnas lite småfel i underlaget jag har hittat, men det påverkar nog inte resultat.

Som du ser av bifogade Excel-filer så stämmer hypotesen hyfsat i OS-96, men inte alls i EM-97. Det är alltså svårt att dra några slutsatser med så litet underlag.

Se bifogade excelfiler.

BJÖRN W

Tror också som Ersen att vi slappnar av mot mellanlagen. Vi också är alltför "trevliga" mot dessa lag. Motståndarna uppskattar. Att inte vi är lika "buffliga" som andra topplag och gör följaktligen bättre. Resultat mot oss på grund av att de känner sig bättre till mods och njuter av spelet mer. Naturligtvis skall vi också i fortsättningen uppträda korrekt men kanske med lite mera pondus och inte vara "övertrevliga" mot dessa lag. 

LARS A

Jag har inte analyserat i detalj. Min allmänna känsla är att en omedveten underskattning smyger in och att det som behövs är en attitydförändring och mer koncentration.

KENNETH B

Om det är så att vi går dåligt mot "mellanlag" måste det helt bero på den mentala delen, vi har kunnandet att slå även de bästa och gör det ofta, sedan räcker inte laddningen (koncentrationen) till för att gå på max emot de lag som vi tror oss fixa ganska enkelt. Jobba mera med mental träning!

JOHAN S och PO S

Den statistiska analysen behandlade dels parens prestationer, dels lagets.
Tjaa, med statistik kan man bevisa det mesta.

Parprestationer
När det gäller IAF, korrigeringar med fiendeparets IAF etc bygger resonemanget på bräcklig grund.
1.	TG+LA har för få resultat. Även de andra (4, 5 eller 6 resultat är för få).
2.	Det går inte att utläsa hur ett par går mot olika typer av motståndare genom att se på det aritmetiska snittet. En svingmatch kan lätt flytta snittet från plus till minus (4 x +0,5 och 1 x -2,0 ger noll, men om man går plus fyra gånger av fem, är det dåligt?).
3.	Korrigering med fiendens slutliga IAFsnitt har rejäla felkällor. Vad man mäter är då hur vårt par klarat sig mot fiendeparet jämfört med hur deras andra motståndare klarat sig!
Deras IAF kan skifta beroende på många saker (uthållighet, inget längre att kämpa för, matchningsfilosofi - ett fårklipparpar kan ha oförtjänt hög IAF).
IAF med korrigering får dessutom oönskade effekter i en match med ointressanta likabrickor.

Lagprestationer
När det gäller matchresultaten bör man även där titta på spridningen. Aritmetiskt snitt kan även här förvränga bilden - det räcker ju med en enda skrällmatch i någon riktning.

Men frågan kvarstår: Tenderar svenska lag att spela bättre mot "bra" lag och sämre mot mellanlag?
Det ska först sägas att jag har en känsla av att det är så. Men det behövs resultat från åtminstone tio EM, OS etc för att man ska kunna uttala sig med någorlunda säkerhet. 

Antag att det är så.
Vilka kan skälen vara?

1.	Det ligger hos oss.

Skärpning - Det är naturligt att adrenalin med mera rinner till, att man skärper sig extra om man ska tampas med en stor stark karatemästare med svart bälte och 8 VM-guld än man gör när någon  darrande sträcker fram ett autografblock och ber om namnteckningen.
 
Underskattning? - Det finns en tendens hos en del svenska spelare att se ner på metoder som inte har svenskt ursprung; den som spelar något sådant behöver man inte ta på allvar.
Tycker vi att vi kan hitta på mer mot icke namnkunniga par/lag? Udda utspel, chansdubblingar,  överbud?
Bland mellanlagen finns många mycket bra spelare trots att dom saknar världsrykte.

Orutin. Det är ofta lättare att spela mot "bra" lag/par. Man kan vanligen dra rätt slutsats av deras bud och kortspel.  

2.	Det ligger hos motståndarna.

Skärpning. Dom har också adrenalineffekten. Sverige tillhör ofta förhandsfavoriterna, här gäller det att bita ihop.

Matchning. Många mellanlag toppar sina lag mot oss (tror vi i alla fall).

Att studera:

Svenska resultat mot lag av olika styrka under de senaste 15 åren. 

Finns någon tendens att vi vinner/förlorar vissa typer av brickor mot starka lag respektive mellanlag (Slammar, utgångar, konkurrensbudgivning, dubblingar, kortspel, passiva/aktiva utspel, udda avgöranden)?

Och framöver: kan man urskilja någon tendens till att ett par passar bättre att möta vissa typer av system, vissa typer av spelare? Med typ menas då t.ex aggressiv inte "bra" eller "dålig".